DÅ
Vad du än vill ha av mig, ska jag ge dig.
Om du vill, så är jag här.
Är det här ett halvvägs hus för egensinniga tjejer?
Om du någonsin behöver någonstans att gå, är min dörr alltid öppen.
Mamma!
Att förlora allt man någonsin har känt eller älskat,
- det kan ingen förstå. - Du kan.
Undan!
Jag har jagat. Ensam.
Jag vet att det inte är vad du vill höra,
men det här är nåt jag måste göra på egen hand.
Jag är Sheriff Donna Hanscum.
Oofta.
Om du vill ha några tips om hur man bekämpar den här galna skiten,
- så kan jag berätta. - Gärna.
Er mamma, hon lever.
- Va? - Men hon är i fara.
- Vad för slags fara? - Det är lättare om jag visar.
Jag experimenterade, öppnar dörrar till andra världar.
- Hjälp! - Jag såg henne.
Hjälp mig någon!
- Men jag behövde... - En drömvandrare.
Kaia Nieves.
Vi behöver dig att drömvandra för oss.
Jag går bara till en plats. Den onda platsen.
Det är bara blod och monster.
- Patience? - Jody, jag hade en vision.
Nåt ont kommer.
NU
Vill du höra ett skämt?
Ed, lek inte med din jävla mat.
Knack, knack.
Kom igen, tjejen. Jag sa, "Knack, knack."
Vem är där?
Ed!
- Vem är det? - Leverans.
Jag tror att du gått till fel hus.
Va? Ditt namn finns på lådan.
MR VARULV
Din jägarsubb...
Amanda Fitzmartin?
Jag kommer snart.
Vem fan tror du att du är?
Jag dödar monster.
Det är för fan den jag är.
Din mamma har letat efter dig.
Det kommer att bli bra.
Som jag sa, helt okej.
INKOMMANDE SAMTAL JODY MILLS
Hej, Jody.
Hej, Claire. Det är Sam och Dean. De är försvunna.
Var i helvete är vi?
De var på jaktresa, och jag har inte hört från dem på några dagar.
Det är dags att komma hem.
VÄLKOMNA TILL SIOUX FALLS
Försökte med Donna, Walt. Ingen har hört någonting.
Överraskning.
Hej, Jody.
Alex. Har du saknat mig?
Inte direkt.
Det var bara en varulv. Ingen stor grej.
När började vi kramas?
Jag är bara glad att du är hemma i säkerhet.
Det finns någon jag vill att du ska träffa. Detta är Patience.
- Hej. - Hej.
Patience körde upp från Atlanta.
Hon har bott hos oss i några dagar.
- Är du en jägare? - Medium.
Häftigt. Du har min tröja på dig.
- Jody... - Sover hon i mitt rum?
Gästrummet är förvaringsplats nu, så...
Det är okej. Det var jag som åkte härifrån.
Så Sam och Dean, vad vet vi?
Hej, Jody. Tack för din hjälp tidigare.
Vi letar efter någon. Kaia Nieves.
Hon kan vara nyckeln till att rädda mamma.
- Så, om du hör någonting... - Måste gå. Ringer dig senare.
- Bebis... - Det var för tre dagar sedan.
Har inte hört något sedan dess.
Tjejen, då? Kaia.
Ja, jag körde hennes namn genom systemet.
Hon greps för innehav i Minnesota
och rymde från drogrehab för tre dagar sedan.
Hon är efterlyst.
Kontrollera rehabcentret och de lokala sjukhusen.
Redan gjort.
Larmcentralen. Vad är det som har hänt?
- Kommer du att vara okej? - Ja.
Okej.
- Vart ska du? - Nattskift.
Sam och Dean är försvunna och du sticker?
Jag har jobb, Claire.
Det har jag med. Det heter "jakt".
Lycka till.
Vad pratar hon om?
- Claire... - Handlar det om att jag jagar ensam?
Jag vet att jag borde ringt oftare...
- Nej, vänta nu. Vänta. - Men jag mår bra.
- Jag klarar mig. - Nej du gör inte. Patience hade en vision.
Det är därför hon är här.
Jag...
Jag såg dig dö.
Claire, hon är äkta vara.
Så, varje vision du har, blir den alltid sann?
Jag vet inte. Jag håller ännu på att förstå det här.
Du kanske har fel.
Claire, det här är allvarligt! Jag vill skydda dig!
Det är alltid din ursäkt.
Varje gång vi skulle ut på jakt,
tog du monstret medan jag väntade i bilen.
- Det hände en gång! - Det hände varje gång!
Du har aldrig ens sett vad jag kan göra.
Om jag bromsar dig
beror det på att du inte får dyka huvudstupa in i varje strid...
Jo, det får jag! Det är så man räddar människor.
Att luta sig tillbaka och göra upp en perfekt plan, slösa tid,
- det är så människor dör. - Om om du dör?
Det gör jag inte.
Du kan inte springa iväg från detta.
Titta på mig.
Patienten i rum 11 har skrivits ut. Hennes rum måste saneras.
Redan gjort, och jag tog hand om hennes utskrivningspapper.
Bra gjort.
Snygg klädsel.
- Det är en uniform. Vad är din ursäkt? - Jag ser bra ut.
Du ser ut som Motorcykel-Barbie.
Tack.
Visste du? Om det här med visionen?
Japp. Och jag visste hur du skulle reagera.
Så du har ett jobb? Men hjälper ändå Jody med fall?
Jag trodde att du ville sluta med monsterjakt.
Om hon behöver hjälp med nåt, disken, monster,
då finns jag där för henne.
Till skillnad från mig.
Med tanke på hur det var, om jag hade stannat där,
skulle hon bara ha varit orolig hela tiden.
Hon slutade aldrig oroa sig.
Jag antar att du inte dök upp på mitt jobb för en pratstund.
Vad vill du?
- Två minuter i ditt system? - Jag sa ju. Redan kollat.
Körde du rockstjärnealias?
Från metallgudar till obskyra band. Ingenting.
- Tjejen Kaia, då? - Ja.
- Försökte du med okänd identitet? - Det gjorde jag.
OKÄND KVINNA SÖK
Men...
En oidentifierad kvinna togs precis in.
- Var? - Här.
Dina värden är stabila och din hjärnskakning är lindrig
men vi måste behålla dig för observation.
Vart ska du?
Jag fattar. Var polisen efter mig skulle jag också sticka från Dodge.
Vem är du?
Jag är en vän till Sam och Dean Winchester.
Och jag tror att du känner dem.
- Lämna mig ifred. - Hallå!
Så, låt oss prata.
- Usch. - Vad finns under masken?
Låt oss ta reda på det.
Du har sett en sån förut, eller hur?
I mina drömmar.
Och inte bara en. De kommer i flock.
De fångar upp ens lukt och sen ger de inte upp.
Så du strider mot dem.
Strider? Nej. Jag flyr.
Men ibland tar de mig.
Var det så du fick det?
Jag har andra, överallt.
Jag med.
Titta.
Bett av en gast.
Barstrid med en vampyr.
Han kastade mig genom ett fönster.
Och det här?
Heroisk kamp med en dörrknopp.
Jag snubblade.
Kaia?
Vad hände?
Herregud.
- Skrik inte. - Kanske spyr.
Vad är det där?
- Jag vet inte. - Det gör hon.
Det är okej. Du kan berätta.
Jag är en drömvandrare.
Det betyder att när jag sover, ser jag den andra dimensionen.
- Seriöst? - Den onda platsen.
Den kommer därifrån.
Era vänner Sam och Dean
ville att jag skulle hjälpa dem att öppna en dörr till en annan värld.
Och det gjorde vi, men nåt gick fel.
Okej, hur kom den där grejen hit?
Dörren är fortfarande öppen.
- Om vi hittar den, hittar vi Sam och Dean. - Nej.
Om de är där, är de redan döda.
Nej, säg inte att den smakar som kyckling.
Nej, Sam, det är en ödla. Den smakar som ödla.
Och vi måste verkligen fortsätta, hitta dörren.
Ja, om det finns en dörr.
Sista gången vi öppnade en, förblev den öppen.
Ja, i några timmar.
Vi har varit här i, vad? Två dagar och lite till?
Jag hoppas du har rätt. Det gör jag verkligen.
Men om du inte har det och vi är fast här i monsterland?
Ingen hemma vet ens var de ska börja leta efter oss.
Så vad säger du?
Jag säger,
ät upp.
- Tycker du att det låter närmare? - Ja. Vad tror du att det är?
Låt oss inte ta reda på det.
Ska du gå?
Om jag går nu, kanske min pappa tar mig tillbaka.
Är det vad du vill? Åka hem,
låtsas att du är lilla fröken perfekt och inte ett kraftfullt medium?
Allt det här är för läskigt.
Din mamma är ute och begraver ett monster på gården.
Man måste begrava honom någonstans.
Jag kom hit för att berätta om min vision och Claire bara struntade i det.
Och jag är inte en kämpe.
Jag kan inte ens föreställa mig att strida mot en av dem.
Du behöver inte vara en kämpe. Det är inte jag. Inte egentligen.
Vi hjälper på andra sätt.
Jag är ledsen. Jag kan inte göra det här.
Vi måste gå. Nu.
- Va? - Monstren, de kommer.
Massor av dem.
- De är ute efter mig. - Då ska vi stanna och slåss.
- Det är för många. De kommer att döda oss. - Kanske. Kanske inte.
Jag gav upp mycket för att komma hit, att göra det rätta, för att rädda dig.
Vill du strunta i det? Tror du att jag är fejk? Bra.
Men nu är vi alla i fara.
Claire...
Tror du på mig nu?
Varför stannar vi?
Tar en liten paus. Jag ringde efter backup.
- Vadå? Nationalgardet? - Bättre.
- Hejsan, mina damer. - Hej, Donna.
Du också, Rainbow Brite. Kom igen, en kram.
Patience, Kaia, det här är sheriff Donna Hanscum.
Hon har dödat många vampyrer.
Tja, jag gör vad jag gör. Jag tog med det grundläggande.
- Varför har du allt det där? - Jag är från Minnesota.
Kaia, var nånstans var du
- med Sam och Dean? - Jag vet inte.
Vi åkte västerut från Mankato, mot Sioux Falls.
Så, Route 14.
Vi blev tvingade av vägen.
Vi svängde av till ett övergivet båtvarv.
Jag såg ingen skylt.
Det är Larsen Bro's båtvarv, strax utanför Route 14.
Stängdes 2008.
- Vi ska kolla upp det. - Ja.
Claire. Kom hit.
Så, vem vet hur man använder en eldkastare?
Jag vet att du inte gillar det,
men du måste stanna här för att hålla Kaia och tjejerna i säkerhet.
Tills vi har utvärderat situationen, okej?
Okej, Jody.
Gå.
Jag tror inte att det här bara är en annan värld.
Jag tror att det är ett annat universum.
- Ja, det här universumet suger. - Ja.
Vad var det?
Tror du att det här är platsen?
Åh, ja.
Det kan du ge dig på.
LARSEN BROS BÅTVARV
Finns det plats där?
Du är rädd.
Ja.
Jody sa alltid att jag skulle bli dödad när jag jagade.
Och jag skulle bli, "Bra."
Om jag ska dö, då är det så det ska ske,
medan jag gör nåt bra.
Men Patiences vision...
Det är en sak att tro att man ska dö.
Men att faktiskt veta det?
Den här gången vill en del av mig bara vänta
och låta Jody ta hand om det. Vara i trygghet.
Men Sam och Dean räddade mitt liv och jag kan inte bara se på.
Gör det inte då.
Om du går, så följer jag med.
Tillsammans kanske vi kan rädda dem.
Oofta. Där är det.
Vi ska gå tillbaka, eller hur? Berätta för tjejerna?
- Jag går in. - Nu?
Om jag inte gör det, gör hon det.
Donna, jag kan inte förlora ett barn till.
Jody...
- Jisses. Är det en... - Japp.
Kom igen.
Sam. Sammy? Hallå.
Vad hände?
Hej, där! Darth Dickwad.
- Vad i helvete? - Vad var det där om?
Jag tror att den ringde i middagsklockan.
Patience, ge mig dina nycklar. Jody svarar inte i telefon.
Nåt är fel.
Försöker vi springa till lastbilen, dör vi.
Stannar vi här, dör vi.
Okej, då.
Jag ringde. Du svarade inte.
Vi var oroliga.
- Var är den andra? - Finns det en till?
Den stack antagligen.
- Är det dörren? - Claire.
Claire!
Claire, snälla vänta!
Åh, helvete.
- Vad? - Den blir mindre. Den stängs.
Nej, Claire. Vänta!
Jag vet att du försöker skydda mig,
men jag måste rädda Sam och Dean, och du måste låta mig.
Jag vet.
- Har du någonsin avfyrat en pistol förut? - Nej.
Okej, varsågod.
Sikta mot dem, slappna av och krama avtryckaren.
Krama. Tryck inte.
Där är han.
Hej, kompis.
Till ovanvåningen! Skynda på!
- Jody. Lite hjälp! - Hjälp!
- Jody! - Jody!
Gå.
Jag skyddar dig.
- Är du okej? - Ja. Den här vägen.
Kom igen.
Är de borta?
- Helvete. - Dean, hörde du det?
- Claire? - Hej, pojkar.
Min hjälte.
- Hallå. Hur kom du hit? - Dörren är fortfarande öppen.
- Tills vidare. - Var är Jack?
Jag tror att han är på den andra platsen med din mamma.
- Det är dags att gå. - Ja, vi måste gå. Skynda på.
Okej. Om nåt kommer in här, skjut det.
Du.
Du fixar det här.
Okej, tjejer. Låt oss sätta igång.
Där!
Kaia.
Nej! Claire!
- Kom igen. Vi måste gå. - Skynda på!
Nej!
Nej.
Hej då.
Jag försökte prata med henne.
Ja, hon är... Hon verkar ganska nerstämd.
Claire kommer att behöva mycket tid.
När hon är redo att höra det,
kan du tacka henne från oss.
Revan var öppen ett tag.
Flera av varelserna kan ha kommit igenom.
Vi har sett några monster,
men där borta, finns en helt annan ond värld.
Vi ska fixa det.
Kom igen. Ni tar hand om världen.
Vi tar hand om Sioux Falls.
Det har du rätt i.
Hej då.
Hej.
- Claire... - Du hade rätt.
Det var inte ditt fel, allt är inte...
- Nej. - Jag sa att du skulle gå.
Jag tänkte inte ens.
Jag sprang bara in. Ingen plan.
Jag sa att jag skulle skydda henne.
Nu fattar jag
varför du är som du är med mig.
På grund av... Den här känslan.
Du måste inte gå igenom det här ensam.
När du är redo, om du vill,
finns vi alla här för dig.
Jag dödade ett monster.
- Va? - Välkommen till familjen.
Jag kom tillbaka till Sioux Falls för att rädda Sam och Dean Winchester.
Och det gjorde jag.
Nej...
Det gjorde vi. Vi räddade Sam och Dean.
Alla dessa fantastiska kvinnor.
Min familj.
De vet inte om det ännu.
De tror att jag stannar för att jag är förkrossad.
Men jag stannar för att jag behöver dem.
Min familj. Min armé.
Varelsen som dödade Kaia är fortfarande där ute.
Och om jag så måste riva upp ett nytt hål i universum
ska vi hitta den.
Och jag ska döda den.
Undertexter: la Andreasson
Swedish